A Pénztárak Garancia Alapjából finanszírozott magánnyugdíj-pénztári normagarancia tartalma és mértéke a vonatkozó jogszabályok alapján

A Pénztárak Garancia Alapjának (PGA) a normagaranciával kapcsolatos feladatait az 1997. évi LXXXII. törvény (Mpt) a következőképpen rögzíti:
Mpt, 89. §
„ (1) Az Alap pénzeszközeit az Alapból történő kifizetésre akkor kell felhasználni:” ...
       „b) ha a tag követelése a nyugdíjba vonuláskor a normafedezetnél kisebb,” ...
„(3) Az Alap az (1) bekezdés szerint:” ...
       „b) a tag részére történő járadékszolgáltatás megállapításakor szükség esetén az egyéni fedezetet kiegészíti a normafedezet mértékig”

Az egyéni fedezet fogalmára a törvény külön nem tér ki, a nyugdíjszolgáltatás meghatározása kapcsán adott leírást azonban mértékadónak lehet tekinteni.
Mpt, 4. §
„ (2) E törvény alkalmazásában:” ...
 „j) nyugdíjszolgáltatás:” ... ”az egyéni számláján nyilvántartott összeg mint fedezet alapján megállapított” ... „nyugdíjjáradék” ... 

A normafedezet jelentését illetően a törvény külön definíciót ad.
Mpt, 4. §
„ (2) E törvény alkalmazásában:” ...
„l) normafedezet: a normajáradék megállapításához szükséges fedezet”

A leírásban megjelenő normajáradék tartalma:
Mpt, 4. §
„ (2) E törvény alkalmazásában:” ...
 „k) normajáradék: a pénztártag számára megállapítandó legkisebb nyugdíjjáradék, amelynek fedezetét a Pénztárak Garancia Alapja (a továbbiakban: Alap), illetve a központi költségvetés az e törvényben meghatározott módon a nyugdíj megállapításakor garantálja”
részletesebb tartalmát tekintve pedig:
Mpt, 30. §
„ (2) A pénztártag normajáradéka, amelynél járadéka a megállapításkor nem lehet kevesebb, a pénztártag társadalombiztosítási nyugdíj megállapítási szabályai szerinti, de legfeljebb öt év járulékfizetés nélküli elismert szolgálati idő figyelembevételével meghatározott nyugellátásának 25 százaléka.”

Arra vonatkozóan, hogy a társadalombiztosítási nyugdíj megállapítási szabályai szerinti nyugellátás hogyan értendő, a következő meghatározás található:
Mpt, 4. §
„ (2) E törvény alkalmazásában:” ...
„a) társadalombiztosítási nyugdíj: amit a Tny. társadalombiztosítási nyugellátásként megjelöl” ...

Az 1997. évi  LXXXI. törvény (Tny) a társadalombiztosítási nyugdíjrendszer keretében járó  nyugellátásokat a következőképpen határozza meg:
Tny, 6. §
„ (1) A társadalombiztosítási nyugdíjrendszer keretében járó saját jogú nyugellátások
a) az öregségi nyugdíj,
b) a rokkantsági nyugdíj,
c) a baleseti rokkantsági nyugdíj.
(2) A társadalombiztosítási nyugdíjrendszer keretében járó hozzátartozói nyugellátások
a) az özvegyi nyugdíj,
b) az árvaellátás,
c) a szülői nyugdíj,
d) a baleseti hozzátartozói nyugellátások.”

Most térjünk rá arra, hogy a normafedezeti kiegészítés feltételeinek a teljesülését mely időpontra vonatkozóan kell megvizsgálni. Ebben a vonatkozásban az Mpt 30. §-ának az (1), illetve a – fentebb már idézett – (2) bekezdése ad eligazítást.
Mpt, 30. §
„ (1) A járadékszolgáltatásra jogosult a társadalombiztosítási nyugdíj iránti igényével egyidejűleg, vagy azt követően kérheti a nyugdíjszolgáltatás folyósítását.”

A társadalombiztosítási nyugdíj jogosultság megnyílásáról az öregségi nyugdíj esetében a Tny a következőket mondja:
Tny
„A nyugdíjjogosultság
A 2008. december 31-ét követő időponttól megállapításra kerülő öregségi nyugdíj esetében
18. § 
(1) Társadalombiztosítási öregségi nyugdíjra a hatvankettedik életéve betöltésétől az jogosult, aki legalább húsz év szolgálati idővel rendelkezik.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott korhatárnál legfeljebb 3 évvel alacsonyabb életkorban előrehozott öregségi nyugdíjra jogosult az a biztosított, aki legalább 40 év szolgálati időt szerzett.
(3) Csökkentett összegű előrehozott öregségi nyugdíjra jogosult az a biztosított, akinek a (2) bekezdésben előírt szolgálati időből legfeljebb 3 év hiányzik és az 59. életévét betöltötte.” ...
„19. § 
Aki a szervezet fokozott igénybevételével járó, továbbá egészségre különösen ártalmas munkát végzett, korkedvezményre a 8. §-ban foglaltak megfelelő alkalmazásával jogosult. Az előrehozott öregségi nyugdíjra jogosultság meghatározásánál a 11. §-ban foglaltakat megfelelően alkalmazni kell.”

Ezek után vizsgáljuk meg, hogy a normafedezet mértékének (összegének) a meghatározásáról a jogszabályok milyen útmutatást adnak.

A 170/1997. számú (a magánnyugdíj-pénztárak tevékenységéhez kapcsolódó biztosítás-matematikai és pénzügyi tervezési szabályokról, valamint a szolgáltatási szabályzatra és a tartalékok kezelésére vonatkozó előírásokról szóló) kormányrendelet (170/97. kr.) a normafedezet meghatározásának a szabályairól ezt tartalmazza:
170/97. kr.
2. §
„E rendelet alkalmazásában:
a) jelenérték: valamely jövőben esedékes kifizetés(sorozat) meghatározott feltételek melletti teljesíthetőségének a számítás időpontjára vonatkozó értéke,” ...

 „A normafedezet meghatározásához kapcsolódó biztosításmatematikai számítások
22. § 
(1) A normafedezet meghatározásakor a pénztár aktuáriusának óvatos becsléseinél figyelembe kell vennie a bér és fogyasztói árindexekre, a befektetési hozamokra vonatkozó, a hivatalos nemzetgazdasági statisztikákon alapuló hosszú távú feltételezéseket, valamint a pénztár és a pénztárak befektetési gyakorlatát és politikáját.
(2) A normafedezet a pénztártag bruttó társadalombiztosítási nyugdíja jelenértékének 25 %-a.
(3) A pénztár a normafedezet megállapításához írásban megkéri az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság illetékes igazgatási szervétől a pénztártag társadalombiztosítási nyugellátásának” ... „az Mpt. 30. § (2) bekezdésének figyelembevételével megállapított induló összegét.” ...

A kormányrendelet a nem-járadékszolgáltató (a nyugdíjszolgáltatást biztosítótársaság közreműködésével nyújtó) pénztárak szolgáltatási szabályzatának a járadék (jelenérték) számítással kapcsolatos vonatkozásaira a következő előírásokat tartalmazza:
170/97. kr.
3. §
„ (1) A pénztár szolgáltatási szabályzatában meg kell határozni az Mpt. 27. § (2) bekezdésében meghatározott járadékok közül a pénztár által folyósítani vagy vásárolni kívánt típusokat, azok paramétereit,” ...
4. §
„(1) A szolgáltatás megállapítása során a pénztár aktuáriusának óvatos becsléseinél figyelembe kell vennie a bér és fogyasztói árindexekre, a befektetési hozamokra vonatkozó, a hivatalos nemzetgazdasági statisztikákon alapuló hosszú távú feltételezéseket, valamint a pénztár és a pénztárak befektetési gyakorlatát és politikáját.
(2) A szolgáltatás megállapítása előtt a tag egyéni számláján jóvá kell írni a fedezeti tartalék portfóliója értékelési különbözeti tartalékának a tag egyéni számlájára eső hányadát.
(3) Ha a tag igényli, akkor a szolgáltatás megállapítása előtt a tag egyéni számlájának egyenlegét csökkenteni kell az Mpt. 28. § b) pontja alapján teljesíthető egyösszegű kifizetéssel. A normafedezet kétszeresének meghatározásánál a 22. §-ban meghatározott módon kell eljárni.
(4) A szolgáltatás megállapítása előtt az egyéni számla 0,3%-ának megfelelő összeget a pénztár demográfiai tartalékába kell átvezetni.
(5) A szolgáltatás nagyságát a tag egyéni számlája egyenlegének, mint a jövőbeli szolgáltatások bruttó jelenértékének alapján kell megállapítani. A szolgáltatás értékének megállapítása egyebekben a pénztár szolgáltatási szabályzatában foglaltak szerint történik.
(6) A szolgáltatás megállapítása során az egyéni számla egyenlegét össze kell vetni az Mpt. és a 22. § rendelkezései alapján adódó normafedezettel. Amennyiben az egyéni számla egyenlege kisebb, mint a normafedezet, akkor a Pénztárak Garanciaalapja (a továbbiakban: Alap) az Mpt. 89. § (3) bekezdésének b) pontja szerint a tag egyéni számláját a normafedezet mértékéig kiegészíti.
(7) A szolgáltatást úgy kell megállapítani, hogy a pénztár által folyósított járadék legalább a társadalombiztosítási nyugdíjjal azonos mértékben kerüljön indexálásra.”

A további járadékszámítási előírások csak azokra a magánnyugdíj-pénztárakra vonatkoznak, amelyek saját maguk teljesítik a nyugdíjjáradék szolgáltatást (azaz a járadékot nem biztosító-társaságtól vásárolják).

170/97. kr.
3. §
„(3) Az Mpt. 32. § (3) bekezdésében meghatározott pénztár (a továbbiakban: járadékszolgáltató pénztár) esetében a pénztár szolgáltatási szabályzata tartalmazza az egyes szolgáltatások megállapításához szükséges adatok és eljárások leírását, ideértve
a) a pénztár által szolgáltatandó járadékok nagyságának és jelenértékének meghatározásá-ra szolgáló eljárásokat, képleteket,
b) az alkalmazandó halandósági tábla meghatározását,
c) az alkalmazandó technikai kamatláb nagysága meghatározását,
d) a képletekben használt költségtényezők nagysága meghatározásának módszerét.
(4) Az egyéni számla nagysága alapján megállapított szolgáltatás nagyságának meghatározásakor költségtényezőként
a) a szolgáltatás megkezdéséhez kapcsolódó egyszeri eljárás,
b) a szolgáltatási tartalékok befektetésének,
c) a járadék folyósításának
költségét lehet figyelembe venni és a szolgáltatási számlával szemben elszámolni.
(5) A járadékszolgáltató pénztárban alkalmazott technikai kamatláb a tárgyévre meghatározott társadalombiztosítási nyugdíj indexálásából adódó kamatlábnál legfeljebb 1,5%-kal lehet nagyobb.
(6) Járadékszolgáltató pénztár szolgáltatási szabályzatában rendelkezni kell arról, hogy az aktuáriusi értékelésben meghatározott többletből miképpen kerül sor a szolgáltatások növelésére.”
6. §
 „(1) A járadékszolgáltató pénztárnak az Mpt. 32. § (1) bekezdésében meghatározott halandósági tábláját, valamint a 16. § (2) bekezdésében használandó halandósági tábláit a pénztár aktuáriusának a szolgáltatásban részesülő pénztári tagság demográfiai viszonyait figyelembe véve kell a Központi Statisztikai Hivatal által közzétett halandósági táblákból kiválasztania vagy azokból elkészítenie.
(2) A járadékszolgáltató pénztár halandósági tábláinak a megváltoztatására a pénztár a tagság demográfiai viszonyainak, a pénztár tényleges és várható szolgáltatási kötelezettségeinek megváltozása és más pénztárak tapasztalatai alapján az aktuáriusi értékelésben tehet javaslatot.”
16. §
 „(2) A szolgáltatások jelenértékének meghatározásakor a járadékszolgáltató pénztár aktuáriusának figyelembe kell vennie a szolgáltatásban részesülő tagok, illetve kedvezményezettek nemét, és az ennek megfelelő saját pénztári halandósági táblákat kell alkalmaznia.”

Budapest, 2000. április 27.